Jag har nog sett en (1) Perseid hittills. På fredag kväll utvärderade jag en väns 8 tums GSO Dobson som han köpt in på auktion. Optiken var bra. Såg Dubbel-dubbeln Epsilon Lyrae (vinkelavstånd 2.3 resp 2.4 bågsekunder) som separerad eller åtminstone avlång ned till 60x förstoring vilket är det tangerat lägsta förstoringen som jag gjort det med. Har ni sett stjärnparen som avlånga med lägre förstoring?
När jag höll på och kika på Ringnebulosan, M57, svischade en ljus meteor (Perseid?) rakt igenom "munken". Jag blev nästan bländad. Det känns nästan osannolikt att en meteor ska fara så fint igenom Ringnebulosan just när man observerar den.
Strax senare mulnade det på så det blev ingen meteorresa till Hälleskogsbrännan igår.
/Timo K
Perseiderna 2017
Re: Perseiderna 2017
Klarnade upp i Beddingestrand 1:30 och såg drygt 20 under 30 minuter innan det mulnade o började regna igen. Månen gjorde att jag bara kunde se de starkaste och spåren var korta men några lämnade tydliga rökspår.
/Håkan
/Håkan
Re: Perseiderna 2017
Det var en klar och fin kväll igår så jag tog med mig en ställbar solstol med dyna och en kikare ut till Orust och satte mig för att titta på Perseiderna.
Kl 22.35 lokal tid var jag på plats och såg den första Perseiden nästan exakt 22.45. Kl 23.20 gick månen upp och det störde naturligtvis en del men det var en rätt fin kväll ändå. Jag var kvar på platsen fram till 01.00 och såg under den tiden 37 perseider varav 12 st med rökspår. 2-3 stycken var riktigt kraftiga.
Det var en trevlig kväll och jag passade även på att ta en snabb titt på M31, Dubbelstjärnhopen i Perseus, M45 Plejaderna och M13 med kikaren. Det var roligt att se hela Auriga stiga upp över horisonten i nordost, i söder såg jag Capricornus och ute i väster Ophiuchus. Vintergatan syntes hyfsat. Vid 01 var det ganska ordentligt mörkt så nu börjar djuprymdsäsongen!
/Torbjörn![glad :)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
Kl 22.35 lokal tid var jag på plats och såg den första Perseiden nästan exakt 22.45. Kl 23.20 gick månen upp och det störde naturligtvis en del men det var en rätt fin kväll ändå. Jag var kvar på platsen fram till 01.00 och såg under den tiden 37 perseider varav 12 st med rökspår. 2-3 stycken var riktigt kraftiga.
Det var en trevlig kväll och jag passade även på att ta en snabb titt på M31, Dubbelstjärnhopen i Perseus, M45 Plejaderna och M13 med kikaren. Det var roligt att se hela Auriga stiga upp över horisonten i nordost, i söder såg jag Capricornus och ute i väster Ophiuchus. Vintergatan syntes hyfsat. Vid 01 var det ganska ordentligt mörkt så nu börjar djuprymdsäsongen!
/Torbjörn
![glad :)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
Re: Perseiderna 2017
Från Uddevalla (ingen mörk himmel) fick jag se c:a 15 st meteorer i riktning no till sv c:a, mellan kl 23-01, varav några var imponerande kraftiga med rökspår. Otroligt bra seeing var det - jag kunde inte se minsta tindrande från Vega (med bara ögat). Men fuktigt - det brukar väl ofta sammanfalla.
Ragnar
Ragnar
-
- Posts: 5571
- Joined: 2011-03-04 18:19:54
- spamtest: JA
Re: Perseiderna 2017
För min del blev det bara två perseider. Efter ett timslångt variabelpass (som gav 30 obsar) den 10 augusti lyfte jag blicken och fick då se en riktigt praktfull perseid, ungefär 15 grader lång, den var av magnitud omkring noll och började i Ursa Major och slutade i Bootes. Klockan var 21:46 UT (23:46 svensk sommartid). Månne någon annan såg den också?
Den andra perseiden råkade jag se när jag tillfälligt tittade ut genom det stängda fönstret, den var inte så mycket att orda om.
Rent allmänt kan man säga att man under variabelobserverande missar nästan alla perseider. Jag har varit med om att inte se en enda perseid när jag i ett par timmar obsat variabler mitt under perseidmaximum. Det beror förstås på att den tid man då ägnar åt att titta på stjärnhimlen med blotta ögat blir minimal.
Teoretiskt borde man, sägs det, kunna se lika många perseider i sökaren eller teleskopet som för blotta ögat (det mycket snävare synfältet skulle kompenseras av den bättre gränsmagnituden) ... men det tycker jag inte riktigt stämmer med hur man upplever saken i verkligheten.
Jag minns detta speciellt från ett perseidmaximum omkring år 1970. Jag hade läst i handboken från British Meteor Society (föreningen är nog avsomnad sedan länge?) att observationer med fältkikare eller teleskop var extra värdefulla eftersom de skulle ge en utökad bild av magnitudfördelningen (och massfördelningen), och det bästa var förstås att man skulle få se ungefär lika många meteorer som för blotta ögat. Så jag stirrade i timmar (kändes det åtminstone som) i fältkikaren. Noll meteorer. Så fort jag tittade upp flashade perseider upp, den ena efter den andra. Åter till fältkikaren. Inte en meteor. Blotta ögat återigen: en perseid var och varannan minut...
Aktiviteten hos teleskopiska perseider skulle inte bestämmas i termer av ZHR utan som antalet perseider dividerat med antalet sporadiska meteorer. Det blev för min del noll dividerat med noll, och man kan inte dividera med noll. Detta under årets häftigaste meteornatt. Då insåg jag att det är bara ibland och inte alltid som teori och praktik går hand i hand.
Mvh
Hans Bengtsson
Den andra perseiden råkade jag se när jag tillfälligt tittade ut genom det stängda fönstret, den var inte så mycket att orda om.
Rent allmänt kan man säga att man under variabelobserverande missar nästan alla perseider. Jag har varit med om att inte se en enda perseid när jag i ett par timmar obsat variabler mitt under perseidmaximum. Det beror förstås på att den tid man då ägnar åt att titta på stjärnhimlen med blotta ögat blir minimal.
Teoretiskt borde man, sägs det, kunna se lika många perseider i sökaren eller teleskopet som för blotta ögat (det mycket snävare synfältet skulle kompenseras av den bättre gränsmagnituden) ... men det tycker jag inte riktigt stämmer med hur man upplever saken i verkligheten.
Jag minns detta speciellt från ett perseidmaximum omkring år 1970. Jag hade läst i handboken från British Meteor Society (föreningen är nog avsomnad sedan länge?) att observationer med fältkikare eller teleskop var extra värdefulla eftersom de skulle ge en utökad bild av magnitudfördelningen (och massfördelningen), och det bästa var förstås att man skulle få se ungefär lika många meteorer som för blotta ögat. Så jag stirrade i timmar (kändes det åtminstone som) i fältkikaren. Noll meteorer. Så fort jag tittade upp flashade perseider upp, den ena efter den andra. Åter till fältkikaren. Inte en meteor. Blotta ögat återigen: en perseid var och varannan minut...
Aktiviteten hos teleskopiska perseider skulle inte bestämmas i termer av ZHR utan som antalet perseider dividerat med antalet sporadiska meteorer. Det blev för min del noll dividerat med noll, och man kan inte dividera med noll. Detta under årets häftigaste meteornatt. Då insåg jag att det är bara ibland och inte alltid som teori och praktik går hand i hand.
Mvh
Hans Bengtsson